Translated from Polish by "eko"
PŘÍLIŠ DLOUHÉ ZÁSNUBY podle povídky Sebastiena Japrisota
/V sobotu 6. ledna roku 1917.../
/...5 vojáků odsouzených na smrt bylo ponecháno/ /v zemi nikoho.../
/...na frontě řeky Saone./
/První z nich.../
/...kdysi statečný a veselý.../
/...nosil na krku identifikační číslo 2124.../
/...odvodní komise oblasti Sekwany./
/Na nohách nosil boty, které vzal jednomu Němci./
/Kdysi se 2124 jmenoval Bastoche.../
/...stýkal se s krásnou zrzkou.../
/...jménem Veronique Passavant./
/Byl truhlářem v Bastylii./
/Někdy mezi jednou a druhou komodou.../
/...si odskočil do hospody "U Ludvíka"/ /na malé pivo s pěnou./
/Boty sebral nepříteli,/ /kterému již byly k ničemu./
/Nahradily jeho staré děravé a opotřebované kamaše/
/Stanul před vojenským soudem za/ /sebeublížení./
/Na zraněné ruce byly objeveny stopy střelného prachu./ /Byl odsouzen na smrt./
/Druhým vojákem bylo číslo 4077./ /Další z odvodové komise obvodu Sekwany./
/Byl svářečem v státním podniku/ /železničního depa v Bagneux./
/Jmenoval se Francis Guegnat,/ /ale říkalo se mu Six-Soux./
/Věděl, že všichni ti chudáci/ /dávají v plén svoje životy.../
/...a že se tak děje z vůle bohatých./
/Zkoušel o tom mluvit ve své jednotce,/ /ale šlo mu to mizerně./
/A levné víno - špatný soudruh,/ /tak byli vojáci klamáni.../
/...že zcela nevěděl, jak na ně./
/Z celé pětky, právě číslo 1818 bylo určitě/ /nejodvážnější a nejzdatnější./
/Jednou ranou zabil důstojníka ze své jednotky./
/Důstojníka, který si nevážil zabitých vojáků./
Vstávej !
Ty ! Do útoku !
/Nikdo o tom nevěděl./
/Benoit Notre-Dame byl rolníkem z Dordogne./
/Byl odveden z hospodářství jednoho srpnového rána./
/Byl vsazen do vlaku./
/Telefonní kabel, to je jediné spojení/ /se světem živých./
/Právě tím kablem mohla přijít/ /milost od prezidenta Pointcarre./
/Ačkoli jediným, který v to ještě věřil.../
/...bylo číslo 7328 z obvodu na Korsice./
/Ange Bassignano./
/Všichni co ho znali věděli,/ /že to jméno se na něj nehodilo./
/Byl lhář, podvodník, lump a posměváček./
/Jeho dřívější vyvolenou byla Tina Lombardi./
/To kvůli ní si odseděl ve vězení 5 let/ /za něco, čemu říkal srdeční záležitost či věc cti.../
/...podle toho zda-li hovořil/ /s mužem nebo ženou./
/Jednalo se o vyřízení účtů,/ /mezi vesnickými ctiteli./
/V létě roku 1916, stát vyhlásil všeobecnou mobilizaci.../
/...aby nahradil ztráty vzniklé v bitvě u Verdunu./
/Neměli na výběr./
Říká se, že je to tady na hovno.
Zbytek stojí za nic.
Pro koho ?
Jak to říci... Zítra jdete do boje.
Umíme předvídat.
Pozor na kabel.
/Pátému říkali "Chrpa"./ /Odvod 1917./
/Za pět měsíců měl mít 20 let./
/Teď měl strach ze všeho:/ /střílejících francouzských děl s krátkým doletem./
/Plynových masek a čištění bajonetu./ /Exemplárních poprav./
/Dříve ale takovým nebyl./
/Spíše naopak. Beze strachu uměl proniknout/ /při útoku na maják./
Do útoku !
/Ale jistého dne se míra dovršila./
No a máš to, uvidíš svoji snoubenku. Vyhrál jsi svoji jízdenku.
Jízdenku na vojenský soud.
Seržante, nechť pan alespoň jednou přihmouří oko. Chlap si vytrpěl svoje.
- Můžou ho za to zastřelit. - Buďte shovívavým.
Seržante...
Končit !
/Když se Manech miloval poprvé s Matildou.../
/...usnul s dlaní na jejím ňadru./
/Pokaždé když se ozve tlukot.../
/Manech cítí Matildino bijící srdce./
/A každý úder je více sbližuje./
/Kdyby Manech zemřel, Matilda by o tom věděla./
/Od chvíle kdy pocítila jeho smrt.../
/...drží se křečovitě své intuice./
/Nikdy neztrácí naději./
/Mimo to, Matilda má smysl pro humor./
/Opakuje, že pokud jí ta nit/ /nedovede k jejímu milému.../
/..nic strašného se nestane./ /Vždy se na ní může oběsit./
/V červnu roku 1920 Matilda obdržela psaní/ /od jisté jeptišky.../
/Protože byl nemocný, chtěl se s ní vidět/ /v nemocnici v Rennes./
/Tak se setkal asi Manecha na frontě u řeky Saony,/ /v lednu roku 1917./
Srpen 1912. Je ze mne fešák, co ? To auto je De-Dion. S ruční převodovkou.
Snažně prosím, povězte mi, co se stalo s Manechem.
V lednu 1917 mi bylo nařízeno eskortovat pětici vojáků odsouzených k smrti.
On byl jedním z nich.
Ano.
Měl jsem je dovést k první linii.
Nedaleko zničeného hřbitova na ně čekali četníci.
- Co tu děláš v těch německých křápech ? - Čekám.
Na co ?
- Jestli na milost od Pointcarre, můžeš si je schovat. - Podepíše je.
Nemůžou mě přeci odsoudit. Jsem Korsičan, Korsičan a ne Francouz !
Nech ho. Trochu se mu uleví...
...asi mu to pomáhá.
Je už konec, pane poručíku ?
Mráz ho chrání. Kdyby ho nebylo, už dávno by se rozšířila gangréna.
Manech taky trpěl svojí ránou ?
Byly mu amputovány dva prsty, ale asi ho to později nebolelo.
Měl jsem je zavést na úsek, který jsme nazývali "Bingo za soumraku".
/BINGO ZA SOUMRAKU/
Podělanej syfilis ! Neumíte je přimět k pochodu ?
Bylo nutné je nakopnout do zadku, aby bylo možno jít rychleji !
Měl jsem je jen doprovodit. Nezajímá mě co bude dál.
Dál ? Povím ti co bude dál. Mám rozkaz...
...je protáhnout přes linii fronty a nechat je zdechnout...
...mezi naší linií a "švábama" ! Takový mám, kurva, rozkazy !
Seržante, prosím za pochopení. Se "švábama" není domluven status quo.
Sektor na chvíli usne a za moment jest všechno v háji.
Chlapi, polívka. Máte štěstí, je ještě teplá.
Řepová s koprem.
Je něco co by ti udělalo dobře ?
Velký šálek čokolády a krajíc chleba s medem.
Nic ti neslibuju, ale uvidím co se dá dělat.
S dovolením, pane poručíku...
Ty jsi vtipálek. Aby bylo veseleji, možná se ti to podaří.
To je Celestin Poux, šéf kantýny.
Nejhorší na světě.
/O 15 minut později, nemožné stalo se skutečností./
Tučné máslo z Garande. Levandulový med.
A nigerijské kakao.
Lízat si prsty.
"Chrpo", ty nemáš komu psát ?
Máš nějakou holku ?
Matilda. Jeho holka se jmenuje Matilda.
Matilda.
Slyším jak bije její srdce, když na ní myslím.
Vezmeme se.
Dobře, že nás odsoudili. Jinak bysme museli čekat do konce války.
A takhle se budeme moci vrátit domů po exekuci.
Bude asi líp když bude ušetřena dalších událostí.
Kulhám, ale nejsem hloupá.
Prosím, řekněte mi co se stalo.
/Udělali jsme si otvory v zákopech.../
/...a vystlali je, aby nepromrzli./
/Aby byli chráněny ruce Vašeho milého,/ /dali jsme mu rukavice z červené vlny./
Jsou daleko ?
Asi 100 metrů. Daleko na granáty a blízko pro děla.
Je lepší nemyslet na plyn. Vždy je na tom nejhůře postiženej plynem.
Domníváte se, že z toho můžou vyjít bez újmy ?
Jestli nezemřou během hodiny, stále můžou umřiít hladem nebo zimou.
V obou případech to potěší "švábi".
Jeden z desátníků obejmul truhláře Bastoche.
Desátník Gordes. Určitě se znali už před válkou.
O chvíli později jsme je pustili za zákopy.
- Zatraceně. - Schovej se.
- Zatraceně ! - Schovej se !
Podzim 1914. Asi něco přes 150 liber. Nebyl jsem tehdy v nejlepší formě.
Ale toho rána, v lednu roku 1917, žil ještě Manech ?
Za úsvitu je začal Favard svolávat.
Ozvali se všichni kromě toho rolníka z Dordogne.
- Bassignano ? - Tady.
- Bousquet ? - Co je ?
- Langonet ? - Tady.
Líp se schovej.
Notre-Dame. Notre-Dame ?
Nic víc nevím.
Odjel jsem podat zprávu.
O něco později, Esperanza. Angličani nás nahrazují. Zrušili jsme tábor.
- Co je to ? - Převzetí odsouzenců kapitána Favouriera.
- Polož to sem... - Prosím, dejte mi to.
Co Vám tak vyrazilo dech, Esperanza? Povyšuji Vás na staršího seržanta. Odjedete do Wogezy.
Promiňte mi, ale ta malá výprava mi ještě dlouho vězela v hlavě.
No, pěkně se to dává dohromady. Proti hořčičnému plynu tam mají dobré sladkosti.
Můžete odejít.
O několik týdnů později jsem byl raněn u Sommy.
Nacházel jsem se v té samé ambulanci jako Chardolot...
...jeden z desátníků z "Bingo za soumraku".
Zbývalo mu jen několik dní života.
Tady je Esperanza.
"Bingo za soumraku", vzpomínáš ?
Promiň, že tě nepoznávám.
Mých pět lidí v zemi nikoho...
-... co se stalo ? - Co máš na mysli ?
- Nikomu se to nepodařilo ? - Hryže tě svědomí ?
Možná bylo lepší zůstat se mnou v "Bingu".
Viděl bys jak se píše velké "M", vlanoucí kalhotky...
...kousky albatrosa...
Mluvíš nesmysly... Máš horečku.
Pustili jsme tam pět lidí a sebrali jsme pět těl.
Nemám oči, takže nemůžu vidět tvoji tvář, ale představuju si ji. Příjemný pohled.
Opravdu mluvil o velkém "M" a albatrosu ?
Ano. Taky o kalhotkách.
Tady je všechno co odsouzenci z "Bingo za soumraku" chtěli odkázat svým blízkým.
Zdravotní stav mi nedovolil vykonat jejich přání.
Toto je kopie dopisu rolníka z Dordogne, Bernarda de Notre-Dame, pro jeho ženu.
Originál jsem jí poslal po návratu z "Binga".
Jste tady kvůli bojovému plynu ?
Ani ne. Španělská chřipka.
Co se vleče, neuteče.
Když nemůžeš plakat, tak něco řekni.
Když nemůžeš mluvit, tak nic neříkej.
Víš, když ale začneš zase mluvit, začneš taky plakat.
Pláčem říkáme to, co neříkáme slovy.
Snad víš co tím myslím.
Ale jestli chceš, můžeš nadále mlčet jako hrob.
/Řekni Verou, že na ni stále myslím/ /a že trpím, když se ke mně nechce znát./
/Potkal jsem Biscotta/ /a usmířili jsme se./
/Loučím se s tebou můj příteli./ /Bastoche./
/Benoit Notre-Dame, číslo 1818./
/Dlouho jsem ti nepsal./ /Řekni otci Bernerovi, že všechno zařídím před březnem./
/Jeho hnůj je dost drahý./
/Řekni mému milovanému Baptistinovi,/ /že všechno bude v pořádku, pokud bude poslouchat mámu./
/Neznám nikoho takového jako jsi ty./ /Miluji tě. Benoit./
/Pro Tinu Lombardi od Ange Bassignana./
/BINGO ZA SOUMRAKU/
Pokud Poichiche vejde do pokoje, pak mi oznámí, že Manech žije.
Nemám hlad.
Ke stolu ! Tak pojď, Matildo.
Už jdu.
/Matilda se narodila 1. ledna roku 1900./
/Je to docela výhoda, když si chceš spočítat/ kolik ti je.
/V roce 1903 jí zemřeli rodiče/ /při nehodě autobusu číslo 44./
/Od té chvíle si zvykla Matilda často říkávat:/
Zapomeň na rodiče, zapomeň na rodiče, zapomeň na rodiče...
/Byla vychována tetou a strýcem,/ /Sylvainou a Benedictem./
/Bylo to možné díky životní pojistce rodičů,/ /kterou zařídil jejich advokát Pierre Marie Rouviere./
/V 5 letech onemocněla dětskou obrnou./
/Několik měsíců ležela v posteli,/ /s hořčicovými obklady.../
/...závažím.../
/...a vývary z čtyřlístků./
/Dnes je Matildě 20 let./ /Hraje na tubu./
/To je jediný nástroj, schopný/ /ji uchránit od špatných myšlenek./
/Ve spánku jejich pes Poichiche pouští "duchy"./
/Když to slyší Benedict, pokaždé opakuje:/ Pes má větry, je s námi štěstí.
/Matildiny nohy vyžadují každodenní péči./
/Od Všech svatých jí přichází masírovat/ /George Cornu, vícemistr Bretaně ve skocích do vody./
/Zpočátku byla trochu nesmělá.../
/...ale nakonec si zvykla./
/Když je v dobré náladě, Matilda si představuje,/ /že George Cornu obdivuje její tvary.../
/...a šílí z touhy./
/Jistého dne se osmělil:/
Slečna je krásně tvarovaná. Prosím, věřte mi, hodně jsem toho už v životě viděl.
/Od té doby Matilda nevěděla, zda-li má/ /s ním mluvit./
Můj drahý George.
Můj milovaný George.
GoGo.
/Někdy, když se zasní, představuje si/ /sama sebe v situacích více než choulostivých./
/Aby pocítila rozkoš, Matilda nemusí dojít/ /na samý konec svých představ./
/Od smrti svého milého, vzpomínka na něj/ /není v takových chvílích k snesení./
/Tak to je./
Na tvém místě bych na vše zapomněl. Nemá smysl hledat vítr v poli.
Jestli žije, proč mi o tom nedal vědět ?
Protože zůstal ve vězení.
A zůstal tam s velkou Němkou s velkýma "balónama".
Bretoněc ? Který jí každý den zelí s klobásou ? To není možné.
- Určitě nechceš, abych ti pomohla ? - Zavolal bych, abys nelezla na žebřík.
- Klid, mám přeci obě nohy. - Cože ?
- Nic. - Já to ale slyšel.
Co říkáš nedává smysl.
Manech nemohl být zůstat zajatcem v "Bingu", neboť naši vyhráli tu bitvu.
Obvykle vítězové berou zajatce.
Poškodil se kompas. Nebo se ukrývá.
Život není báseň, Matildo. To nemá smysl.
Jsi mladá a krásná. Mohla bysis bez problému najít muže i s tvojí...
V každé melodii je nějaká falešná nota. Musím najít šéfa kantýny, Celestina Pouxe.
Nebo Korsičanova dívka. Možná ona něco ví.
- Zítra jedu do Paříže. - Proč ?
Abych našla zachráněné z "Binga za soumraku".
Germain PIRE Soukromý detektiv. Horší než kuna.
...je těžké si představit tolik skandálů, nevidělo by denní světlo...
...kdyby se Germain Pire do nich nepřipletl.
Prosím, podívejte se. Velká aféra.
Velmi delikátní. V roce 1917, katastrofa vlaku v Monceny...
...427 zemřelích.
Vyšetřování prokázalo...
...že úředník nařídil vydat se na cestu, a to přes prokázané technické problémy.
V zájmu státu Pointcarre zařídil blokádu informacií.
Jediný způsob byl, aby rodiny obětí...
...našli toho úředníka, Germaina Pire.
- Horší než kuna. - Mnohem horší. Našel jsem ho.
Armáda ho ukrývala. Bohužel, na hřbitově v Caone.
Sbalím si jen kufr...
Najdu toho Poux Celestina a snoubenku z Korsiky.
A kolik by to stálo, pane "horší než kuno" ?
Moje milá, kuna dáví jen holuby a krocany.
Pro paní to bude 20 franků denně.
A výdaje, samozřejmě.
Proč mi pan prokazuje službu ?
Heleno, pojď se představit.
A co se týče nákladů, není třeba se trápit. Jím málo, nepiju...
...a obrátím každý groš.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Katedra Notre-Dame v Paříži ?
Ne. Volám z Paříže, ve věci Benoit de Notre-Dame.
Aha, Benoit de Notre-Dame. To by zdatný rolník, velmi pořádný.
Zemřel při obraně vlasti. Zanechal to, co měl nejcenější.
Jeho žena a malý Baptistin tam stále bydlí ?
Paní Mines, nic neslyším !
Odjeli a nenechali adresu.
- Zdá se mi to, že slyším chór ? - Chór ? Ano, samozřejmě, to je chór.
Jsme v kostele, slečinko. Zato u slečny to jistě není kostelní zpěv.
- Děkuji, pane probošte. Nashledanou. - Prosím.
"Bingo za soumraku".
To nedává smysl. Je to k smíchu.
Myslela jsem si, že se pan zabývá ochranou ztracených dětí.
Taková drzost u 10-tiletého dítěte je zábavná. Ale u 20-tileté je iritující.
Možná je nejvyšší čas zabývat se tím vážně ?
Dáváš dědictví svých rodičů do nebezpečného předsevzetí.
"Bingo za soumraku"... A proč ne "Juppi, tralala" ?
Chci mít přístup do vojenského archivu.
Dejme tomu, že je na tom kus pravdy.
Kdyby kdokoli z té pětky přežil, dostal by se do zajetí.
Tvoje hledání může být velmi nebezpečné.
Buď rozumná...
- Kyž mne tví rodiče pověřili správou svých záležitostí... - Zapomeň na rodiče.
Přesně. Částí jejich záležitostí je moje štěstí.
Nashledanou. A děkuju.
Špatně jsi mě pochopila, Matildo...
Myslím na tvou budoucnost... Je mi smutno, že se tvůj stav zhoršil, navzdory těm masážím...
Uvidím, co se dá dělat.
Lourdes nejsou tak výjmečné....
Dobrý den, hledám Tinu Lombardi...
Dobrý den, jsem známý Tiny Lombardi a chtěl bych..
Prosím Vás, spravuji zájmy rodiny Lombardi.
Hledám Tinu. Jedná se o malé dědictví....
- Takže pan hledá Tinu Lombardi ? - Ano...
Neznáte Korsiku ?
Velmi krásná a malebná...
A ta paní Tina Lombardi... Je jak kámen ve vodě.
Naštěstí vysoce postavená osoba...
...narazila na její stopu.
Valentina Emilia Maria Lombardi, neboli Tina...
...byla zaznamenána roku 1916, poblíž utáboření 23. marseillského regimentu.
To je ale jako hledat jehlu v kupce sena.
Ztratil jsem stopu, ale co jsem se při tom nadřel...
- Prostě zmizela. - Takže to vzdáváte ?
Vůbec ne. Pire se nikdy nevzdává.
Pire je tvrdohlavý a horšího než je on ještě nenašel.
Výborně. Děkuji.
Jen ne oči !
Co si slečna přeje ?
To je můj snoubenec. Tenhle, ten truhlář.
Možná ho znáte.
Náhle mi vyschlo v hrdle... Sklenička vína mi udělá dobře.
- Je to lepší než to dát doktorovi. - Moje teta to taky říkávala.
Umřela v roce 1911 v Besancon. Měla 99 let.
Nikdy nebyla nemocná.
- Nazdraví. - Na dobré zprávy.
Válka...
Ne. Hiena je v městském Zoo.
Chtěla bych ji pohladit, abych se pochlubila... To mi udělali Bastoche a jeho kámoš Biscotte.
- Biscotte ? - Jeho nejlepší přítel.
Poznali se v roce 1910, když zachraňovali nějakou ženu.
Bastoche byl celkem schopný, ale Biscotte...
Zlatník. Mistr dláta.
To on vytvořil všechny ty rybníky.
- To je pro Vás. - "Řekni Verou, že stále na ní myslím a že trpím, když mne nechce znát."
"Potkal jsem Biscotta a usmířili jsme se. Měj se dobře, můj příteli. Bastoche."
Když se usmířili, museli se nejdříve pohádat. Nevíte proč ?
To se neví.
Spolu prošli...
Marne, Veuvre, Somma...
Jednoho dne se už nemohl podívat jeden na druhého.
Biscotte změnil oddíl...
...a zemřel v ve vybombardované nemocnici, kde ležel raněn.
Jsem rád, že se usmířili.
Zdá se, že by se dnes neprohazovali dveřmi a okny.
- Naleješ mi trochu ? - Vyprahlá ?
Ve skutečnosti má dřevěnou dlaň, ale srdce ze zlata.
Nazdraví.
A ta Verou, kdo to je ?
Veronique Passavant. Jeho slečinka.
- Často jí bral sem. - A co se stalo, že ho nechce znát ?
Musel mít nějakou bokovku a ona mu neodpustila.
Rok 1917 je zde.
Co se vlastně nachází v červených aktech ?
- Přísně tajné. - Je nutné mít povolení z vysokých míst, aby se mohly prohlédnout.
- Spisy jsou roztříděné. - Můžete pomoci ?
Ale ano.
A kdybysme předstírali, že vy jste někým z vysokých míst ?
Pak bychom pan Rouviere a já měli souhlas, že ?
Kdybych mohl...
...nebyl bych úředníkem.
Buď ráda, že máš přístup alespoň do tohoto.
Jinak by to trvalo měsíce.
Vypadá to hezky, ale ve skutečnosti je to pěkný bordel.
Pomůžu Vám.
V Paříži bylo taky hrozně. Najít taxi do Opery, skutečně nemožné.
Chtěli bychom vědět, co stalo na úseku 108.
Úsek 104, úsek 105, úsek 107... A kde je 106 ?
Úsek 108.
Založen Němci a dobitý našimi vojsky v roce 1916.
Nazývaný "Bingo za soumraku". A proč najednou nekřičíte "Juppi tralala" ?
6. ledna - žádné záznamy.
7. ledna - těžké ostřelování...
Poručík Benoit Estrangin, pojišťovací agent. Desátník... Nic zajímavého.
Tohle je zajímavé. Část ztrát zůstala v tajnosti.
To je divné.
Je mi líto.
- A nedalo by se... - Ne, to není možné.
Takové jsou předpisy. Nic víc Vám k tomu neporadím.
- Děkuji za Váš čas. - Není zač.
Je mi líto, ale není tam nic, co by Vás mohlo zajímat. Jen běžné dokumenty.
- To se dalo předvídat. - To tedy ano.
Nepřeháněj !
Doufám, že ta karta nemá klauzuli "Přísně tajné".
Jestli je to důležité, musíte mi říci, co tam je.
- Nic podobného. Převedení. - Podepsané presidentem republiki ?
Ano ! Někdy president vydával povolení zaslouženým vojákům.
Vyprovodím Vás.
/Za sebeporanění s cílem vyhnutí se službě,/ /odsuzuji Vás k trestu smrti./
/Budu počítat do sedmi./ /Jestli mezitím nevjedeme do tunelu.../
/...nebo nevejde průvodčí,/ /Manech nežije./
Jedna, dva, tři...
...čtyři, pět, šest...
Kotrola jízdenek.
Prvního dubna.
Jak skončí demonstrace, podáme tvůj inzerát.
Odměna za každou informaci týkající se "Bingo za soumraku". Může být ?
Povzbudit lidi penězmi asi moc nepomůže.
Vem ji na zábavu do Quinpere.
- Proč ? - Aby se trochu rozptýlila.
Možná tam někoho poznáš ?
- Proč ? - Aby si se vdala, měla děti...
- Řekni jí... - Prosím.
- Dáš si víno ? - Je to lepší než to dát doktorovi.
Kde jsi to vzala ?
Slyšela jsem to od majitele hospody...
...jehož teta z Besancon to říkávala, když měla 100 let.
Můžeš to zopakovat ?
V Besancon, v roce 1911.
99-letá stařenka, která měla bratrance s dřevěnou rukou.
Tenhle bratranec, majitel hospody, často opakoval větu...
...kterou se mi Sylvain snažil vysvětlit.
Už je opilá.
Koukej.
To jsou divní albatrosy.
Ví, že ho vítr unese.
Můj štěrk...
Veronique Passavant, 17. července roku 1920.
/Jsem u "Malého Ludvíka"./ /Majitel mi o Vás řekl./
/Musím Vám říci o setkání,/ /které mnou otřáslo./
/Šla jsem do bytu Bastochea,/ /nedaleko Vagalame./
Chtěla jsem si popovídat s Bastochem.
Bastoche ? Ten nežije.
Zahynul u Sommy. Sestra to nevělěla ?
- Já vím něco jiného. - Co ?
V nemocnici kde pracuju, leží nemocní na syfilis v posledním stadiu.
Jeden z nich prosil, abych Vám to dala.
Jestli nechceš teď zemřít, je lepší mluvit.
Nejlepší kámoš tvého Bastocha...
Řekni, je to Korsičan.
Tina Lombardi je něco, čemu nerozumím.
- Co říkáš ? - Lombardi.
Ví něco, co my nevíme.
Něco, co by naznačovalo, že Bastoche z toho úplně vyšel.
On i ostatní byli odsouzenci.
Ta coura přemýšlí o svém andělu.
Jsem si jistá, že pokud se on zachránil, to proto, že ho Manech ochránil.
Jestli se zachránil.
- To je ale stále "jestli". - Může být.
Bez toho by nic nezbylo, jen se oběsit.
Jsi posedlá ? V každém případě musím vyčistit štěrk z trávníku.
Štěrk a já, to není otázka pravidel, pouze stylu. Pro slečinku.
Železářství LePrince, Paříž, 27. července 1920.
Píšu tento dopis jako odpověď na Váš inzerát týkající se Celestina Poux a jiných odsouzených v "Bingo za soumraku".
Znal jsem toho lumpa. Byl to největší lotr a sprosťák jakého jsem znal.
Díky němu mi nic nechybělo.
Olivier Nergeton, výrobce malovaných hraček.
Celestin Poux byl prozíravý voják. Říkali mu "Teror v kantýně" a "Král podvodníků".
Falšoval daně o vykázané ztráty, vytvářel mrtvé duše, na které dostával zvláštní příděly.
Jestli ho potkáte, prosím, vzkažte mu, že staří kolegové mu nic nezapoměli.
Etienne Morion, učitel. 3. srpna 1920.
Rozesmál nás až k slzám. Kdysi nacvičoval dokonce maskota jednotky.
...Germain Pire, soukromý detektiv.
Ohlašte pána.
Sylvain, zavolej Matildu. Čeká na ni pan Kuna.
Jestli jde o Poux, to je strašně pohyblivý host. Jednou je v Vreux, pak v Troyes, Castres, Sete...
Bude potřeba hodně štěstí a trpělivosti, aby byl k zastižení.
Škoda.
Přinesla jsem slané krekry.
Ochutnej a řekni zda-li jsou dobré.
Nebylo by Vám lépe v kuchyni ?
- Děkuji, Benedicte. - Tak já Vás nechám.
Poux se přemisťuje, a Lombardi právě naopak.
Pálí za sebou mosty.
A mění převlek.
Co je s Biscottem ?
To je Benjamin Gorde.
Toho dne vyhrál závod.
Pošesté za sebou.
Ale...
Ano.
Biscotte, nejlepší přítel Bastoche, to není nikdo jiný než Benjamin Gorde.
Jeden voják z jejich jednotky mi řekl...
...že dříve než se znepřátelili, byli jak bratři.
- Nechci se s tebou bít. - Přestaň.
Čí to byl nápad ?
- Asi můj ? - Darebáku !
To byl jeho nápad.
Zůstává otázkou, o co šlo.
Veronique Passavant odvrhuje Bastoche 16. července.
Hned poté se kdosi bije a Benjaminem Gordem.
- Není nutné být Pythagorasem. - Jistě.
Setkali se teprve v "Bingo za soumraku".
- Tam kde vše končí. - Nebo začíná, pane Pire.
Vše začíná.
Tina Lombardi si je jistá, že Bastoche žije.
Co odlišovalo ten večer Bastoche od ostatních ?
To je ten truhlář ?
Je taková věc.
Německé boty.
Pouze on takové nosil.
Máš určitě pravdu.
Tina Lombardi se musela dovědět, že se zachránil někdo, kdo nosil německé boty.
Snad ho někdo viděl.
Viděl jsem dva vojáky.
Vypadali jak bezdomovci.
Jeden z nich nosil dokonce německé boty. Doprovázel druhého. Sotva šel.
Kromě bot taky víme, že Bastoche se pohádal se svým nejlepším přítelem.
Přesně. Kdo ví, jestli to nezměnilo běh událostí té noci.
Pokud se dozvím, co se tam stalo...
...věděla bych, jak se zachránil Bastoche, a s ním Manech.
Při takovém tempu to nikdy nevypátrám.
Musím se vrátit do Paříže.
Zase ? Celé dědictví po rodičích vyletí komínem.
Zapomeň na rodiče.
- Prosím Vás, hledám Elodie Gorde. - Stánek s mrkví.
Děkuju mnohokrát.
- Elodie Gorde ? - Ano ?
- Prosím. - Neznám Vás.
Tohohle taky neznáte ?
Proč se Biscotte a Bastoche znesvářili ?
- Kvůli Vám ? - Prosím Vás, odejděte. Nic Vám neřeknu.
- Chci jen vědět... - Prosím Vás, nechte mě.
Nacházeli se naposled v "Bingo za soumraku".
Můj snoubenec tam taky byl. S Bastochem.
Na tom zatraceným úseku.
Chci to pochopit.
Chci to pochopit !
To není to co máte na mysli. Nemůžu Vám to říci.
Prosím, dejte mi Vaší adresu.
Napíšu to v dopise. Slibuju.
Ouhhh, můj štěrk !
Nemáte nic pro mě ?
- Co jsi říkala ? - Nic pro mě ?
Pouze noviny. Píšou o celém světě, ale ne o Elodie Gorde.
- Nic zajímavého. - Mýlíš se.
Je možné se dozvědět mnoho zajímavého.
Žeby prezident zahájil vyšetřování ve věci odsouzených z "Bingo za soumraku" ?
Možná by to udělal, kdyby nevypadl v pyžamu z vlaku.
On má alespoň pyžamo.
- Cože ? - Spí v pyžamu.
Našli jsme pět těl, tedy...
Nejdříve zloděj a teď ještě pyroman?
- To je všechno pro mne ? - Pouze ten.
No a je po štěrku.
Už nemám štěrk. A taky po zábavě.
Nikdy nebylo lépe.
/Prosím Vás, nechte si to pro sebe./
/Když jsem poznala svého muže, měl čtyři děti/ /z prvního manželství./
/Žádné nebylo jeho./
/Ze sympatie se oženil s vdovou, nemocnou na tuberkulózu,/ /polského původu, jako já.../
/...a přisvojil si její děti za své nežli umřela./
/Já mám tříletou dcerku./
/GKdyž se naše cesty střetly,/ /stal se otcem pěti dětí.../
/...neboť je sám nemohl mít./
Chtěli jste přejet maminku ?
/Strávili jsme 4 roky něžností./
/Měli jsme plány.../ /Chtěli jsme alespoň jednou v životě vidět moře./
/A pak začala válka./
/Nejdříve jsem doufala, že jeho přítel/ /Bastoche se bude o něj starat./
/Ale když se vrátil poprvé na podzim roku 1915.../
/...brzy po bitvě u Artois.../
/...pochopila jsem, že nic nebude jako dříve./
Pouze to nás drží při životě.
Jednoho dne jsem viděla na hořícím poli známé...
...zasáhlé střelou, jako z petardy.
Museli jsme použít těla jednoho z nás...
...abychom se ochránili.
/Od jisté doby ho něco trápilo./
/Následující noci odkryl roušku tajemství./
Jestli dezertuju, zabijí mě četníci.
Moje jediná šance je šesté dítě.
Když bude šesté, vrátí se domů.
/Jak jsem už psala, nemohl mít děti./
/Netušila jsem, co se mu honí hlavou./
/Tehdy mi řekl./
Když tě o to žádám já, nebude to nevěra.
- Tím více, že to bude Bastoche. - Nemluv o tom.
Žádné z nich není moje, proč ne tedy šesté ?
Navíc, ikdybych souhlasila, je třeba čekat ještě 9 měsíců.
- Do té doby válka skončí. - Ta nikdy neskončí.
Pro mě je to 9 měsíců naděje.
/A tak jednoho dne.../
/...jsem našla ve schránce dopis od Klebera Bouqueta,/ /čili Bastoche./
/Radil pověsit do okna barevnou stuhu,/ /pokud nechci, aby přišel./
- Dobrý den. Elodie ? - Ano, pojďte dál.
- Dáte si kávu ? - Rád.
- Prosím, pojďte dál. - Ale prosím.
Děkuju mnohokrát.
- Cukr ? - Ne, děkuji.
- To je mosaz ? - To dělal Benjamin.
- Je to veselé, ale... - Setkali jsme se...
A kde jsou děti ?
Hrají si na dvorku.
- Něco silnějšího do kávy ? - Ano, prosím.
Ačkoli, raději ne.
Taky nemám chuť.
Elodie, řekneme mu, že jsme to udělali. To ho trochu uklidní.
Bude to tak lepší pro Vás, pro mne, pro všechny.
Když se usmíváš, máš obličej jako otevřenou závoru.
Zavřu ji tak pozdě, jak jen to půjde.
Zítra, na nástupišti.
Poslední malý úsměv.
Zavři závoru.
/Přesto jsem neotěhotněla./
/Ale brzy strach v srdci mého muže.../
/...vystřídala žárlivost./
/Kde, kdy, kolikrát, v jaké pozici ?/ /Bylo ti to příjemné ?/
/To se stalo stálým utrpením/ /pro něj i pro mne./
/Teď, jak víte, Bastoche nežije./
/A můj muž zemřel při bombardování/ /nemocnice v Combles./
/To přiznání mi udělalo dobře./
/Někdy se bojím, že ztrácím smysly./
/Elodie Gorde./
Pospěš si, volá ti pan Rouviere.
Rychle.
- Halóó ? - Matilda ? Tady Pierre Marie.